"Sandheden er ikke at finde i én, men i flere drømme."
Hun kaldes månernes herskerinde. Ingen kan give massage som hun.
Hovedmassage, der får dig til at sove som et barn.
Benmassage, der får dig til at springe rundt som et gedekid.
Som poeten sagde: "Den, der kan give massage, er mere værd end vise mænd."
-400 dinarer. -500.
-600. -Hørte du det? Han byder 600.
-Vil du have ham til herre? -Nej, han ligner en abekat.
Jeg byder 800.
Du har kun et øje. Allah må have straffet dig for noget.
Hvor vover du at fornærme mig!
Jeg kan intet gøre. Ejeren har givet hende lov til at vælge køber.
-1.000 dinarer! -Så generøst. Vælg ham, Zumurrud.
Jeg ved ikke...
Stakkels den, der skal sove ved din side.
Du har et slapt lem, som ingen tændstik kan opildne.
Hvor vover du at sælge en slavinde, der håner og latterliggør os...
-...med respektløse ord. -Jeg beder dig om tilgivelse.
-Den unge mand dér må købe mig. -Jeg?
Han er ikke tør bag ørerne endnu.
Det er ham, jeg vil have til herre. Han er smuk og så uskyldig.
Du har altså bestemt dig? Betal og tag hende med dig.
Kom med mig.
Hun er din.
Tag min hånd, så går vi herfra, herre.
Tag pengene. Giv 1.000 dinarer til slavehandleren og lej så et hus.
Nej, ikke der.
Du må vise mig, hvordan man gør.
Hold op med at spille og kom her, Barssum!
Nu, med det samme!
Vågn op, Nureddin. Kom og se.
Har du lavet det?
-Har du arbejdet på det hele natten? -Ikke hele natten...
Tag det med til markedet. Du kan sikkert sælge det for 200 dinarer.
Men du må ikke sælge det til en mand med blå øjne.
Hvad han end tilbyder. Forstår du det?
Jeg ved, at noget en dag vil skille os ad. Det tynger mit hjerte.
Vær ikke bekymret.
Se her, sir. Er det ikke smukt?
-Det er lavet af en sand kunstner. -Min slavinde har broderet det.
-Lad mig købe hende. -Du beder mig sælge min sjæl.
-Giver du mig 200 dinarer for det? -Jeg giver dig 1.000.
Jeg må ikke sælge det til en med hans øjenfarve.
Det er mere, end hvad det er værd.
Giv mig 1.000, men hold dig væk fra mig.
-Hvorfor følger du efter mig? -Jeg er sulten.
-Jeg har intet til dig. Gå med Gud. -Gud siger, vi skal hjælpe hinanden.
Du læser!
-Hvad læser du? -En beretning. Hør her!
Jeg så hende med egne øjne. Det smertede mig at forlade hende.
Er det sandt, at poeter også digter om ting, de ikke selv har oplevet?
Lav et digt, der begynder sådan: "Jeg så hende med egne øjne."
"Det smertede mig at forlade hende." Nu skal du prøve, Sume.
"Jeg så hende med egne øjne. Det smertede mig at forlade hende."
"Thi under den blå himmel strålede hendes nøgne hud."
"Mit hjerte kunne briste, men jeg skjulte min attrå."
"Jeg ville tage hende straks, men huskede, hvordan det gik sidst."
"Jeg sagde til to unge, at jeg elskede dem. De bad om penge."
"'Jeg er meget gavmild', svarede jeg."
"'Så siger vi ja', sagde de."
Hvem er de drenge?
Må jeg læse nogle digte op for jer, drenge?
Jeg var næsten lige så ung som I, da jeg skrev dem.
"Som gammel vil jeg bevare ungdommens attrå."
"Jeg vil søge nydelsen, og jeg vil altid elske unge mænd."
"Vore sjæle forbliver rene, skønt vi uafbrudt drømmer om synd."
-Nu vil jeg foreslå noget. -Hvad ønsker du?
I får alt, hvad I ønsker, hvis I følger med mig. Vin skænket af munke.
Lammekød og delikate fugle...
Mad, drikke og underholdning. I kan behage hinanden...
Og hvis I vil glæde en gammel mand, skal I behage mig. Følg med mig.
Lykken er at have selskab af smukke drenge.
Den ene s ynger for ham, og når han ønsker at blive kysset af den anden...
...tilbyder denne sin mund til kys.
Vil du digte om os?
"Jeg giver mit liv for et enkelt kys på din kind så skær og blød."
"Jeg takker Allah, fordi jeg kan trykke et kys på en kind uden hår."
"Og skal min sjæl nu forblive i denne fredfyldte by...
...så splittes min attrå mellem den smukke minaret i Bagdad...
...og de to maskers land."
-Hvad hedder du? -Buranne. Jeg bor bag ved bakken.
-Har du en kone? -Jeg vil ikke giftes.
-Har en kvinde såret dig? -Jeg har læst, at de er onde.
Jeg har læst, at himmerige er at finde på deres bryst.
Læs flere bøger, før du beslutter dig.
Deres natur er at bedrage manden.
De maler øjnene og farver håret.
De får en til at sluge bitre piller.
-Vil du følge med os? -Ja, med glæde.
-Hvad hedder du? -Gianna. Jeg er 15 år.
-Vil du være min rejseledsager? -Ja, med glæde.
Jeg tror, tiden er kommet nu.
Du taber væddemålet, Zude. Pigen er intet sammenlignet med drengen.
Hvorfor diskutere deres skønhed?
Vi har givet dem sovemidler, så de vågner på forskellige tidspunkter.
De skal selv afgøre det. Du og jeg kan ikke blive enige.
Jeg synes, hun er meget smukkere end han.
-Forkert. Han er meget smukkere. -Nu lader vi kærligheden afgøre det.
Den, der bliver forelsket i den anden, er den mindst smukke.
De smukke elskes af de mindre smukke.
Kærligheden skal give os svaret.
Om Allah vil, må det ske, ellers ikke.
De elsker hinanden på samme måde.
De er hinandens spejlbilleder. To strålende sole på samme himmel.
-Hvordan kom du ind? -Gennem porten.
Husker du mig? Du var uforskammet mod mig, og nu skal du straffes.
Du vil få din straf for det.
Mit eget blod! Zumurrud.
Hvor er du, Zumurrud?
Hvorfor græder du, kønne knægt?
-Hvorfor græder du? -Jeg har mistet min slavinde.
En kristen med blå øjne stjal hende. Uden hende dør jeg.
Jeg vil finde hende, om så jeg skal gennemsøge alle huse i hele byen.
Nureddin? Jeg har gode nyheder! Jeg har fundet din slavinde.
Hun blev ført til Rachideddins hus. Jeg har talt med hende.
Hun møder dig om en time ved muren.
Fløjt, så kommer hun. Og så kan I tage væk sammen.
Jeg har hjulpet dig, så nu vil jeg have min belønning.
Dejlig.
-Bliver du sådan ved, rejser den sig. -Så fortsætter jeg.
Elskede...
Nureddin! Tag fat i rebet, min egen.
Tag pengepungen, den er fuld af guld.
-Hvem er du? Hvor fører du mig hen? -Jeg fører dig, hvorhen jeg vil.
Nureddins hår er bløde som silke. Du har hår som en gris. Slip mig!
Gå!
Vi dræbte soldaten der, så vær stille.
Jeg er Dijvan den Grumme. Vi er 40 røvere.
I aften vil vi tage dig, den ene efter den anden.
Jeg har noget kostbart til dig, far.
Hold øje med hende, mens jeg henter de andre.
Du har sikkert håret fuldt af lus.
Skal jeg pille dem ud for dig?
Elskede Zumurrud!
Sov...
Sov, lille dreng, sov.
En rytter fra ørkenen skal krones til byens konge.
-Hvem er du? -Jeg er soldat og hedder Wadab.
Når kongen dør uden arvinger, venter vi ved byporten.
Den første mand, der kommer, bliver konge.
Vi takker Allah, der har sendt os en smuk yngling.
Drik ud og følg med ind i byen.
Inden kroningen skal du giftes ...med min datter.
-Jeg vil ikke giftes. -Så bliver du kastet ud fra et tårn.
Allahs vilje er min.
Hvorfor sidder du bare der? Kan du ikke lide din brud?
Jeg er ulykkelig, Hiat.
Hvis ægteskabet ikke fuldbyrdes, bliver du kastet ud fra et tårn.
Jeg må fortælle dig en hemmelighed. Lov ikke at sige det til nogen.
-Det lover jeg. -Se.
Nu kender du min hemmelighed. Hvis du forråder mig, dør jeg.
Jeg hedder Zumurrud. Jeg leder efter min herre Nureddin.
Jeg vil hjælpe dig med at finde ham.
Jeg kan måske finde ham, hvis der kommer mange mennesker til byen.
-Du må ikke fortælle det til nogen. -Jeg lover. Og alle skal komme her.
-Du kan ikke bare tage andres mad. -Alle har lov at spise sig mætte.
-Men ikke fra naboens fad. -Fadet er mit.
Jeg håber, du kvæles i det.
Jeg advarede ham. Bliver han pisket, er det hans egen skyld.
Hvorfor er du kommet her, og hvad hedder du?
-Jeg hedder Holly og er væver. -Jeg tror, du lyver. Se mig i øjnene.
Ja, du lyver! Er du ikke Barssum, der kidnappede en slavepige?
Du har ret. Jeg er kidnapperen.
Jeg dømmer manden med de blå øjne til døden.
Ved I, hvor jeg kan finde min slavinde Zumurrud?
-Har I set Zumurrud gå forbi? -Jeg hedder Zumurrud.
Kom med os.
-Vi vil dig ikke ondt. -Vi vil bare give dig massage.
Læg dig her.
-Elskede... -Stop, du får den til at vokse.
Du prøver at tage alt det gode. Jeg kan vel også få lidt?
Nej, jeg vil få den til at rejse sig.
Og den, der giver liv til den døde jord, bliver dens ejer.
Min mor sagde, at vildtet tilhører den, der tager det.
Og jeg vil tage det!
Jeg har et bedre forslag. Mens I skændes, nyder jeg alle hans frugter.
-Spis ikke den mad. -Lad mig være.
Risen er forbandet. Du bliver kors fæstet, hvis du spiser af den.
Skidt med det. Jeg spiser, hvad jeg vil.
-Han spiser også fadet til sidst. -Han er dødsmærket.
Man kan ikke gå mod Allahs vilje.
Har du stærke arme? Hjælp mig med at bære, og du vil blive rigt lønnet.
Jeg skal have æbler fra Syrien, fersken fra Amman-
-jasminer fra Aleppo, citroner fra Egypten-
-myrter, kamille, granatæbler og muskat.
Fyldte muskatkager, konfekt-
-sukker og parfume for mænd. Rav, musk og voks til at smelte.
Nabuba! Budur! Kom ned, det hele er klar.
"Tashi Amalud, kong Salomons søn, var så smuk...
...at alle, der så ham, blev som fortryllede."
"Og selv de mest uskyldige forsøgte uden blusel at vinde hans kærlighed."
"Som skjalden udtrykte det: 'Jeg berusedes af hans milde parfume."'
"Som en gren, der svajer i vinden, er jeg drukken uden at have drukket."
"Tashi så en smuk, sortklædt ung mand."
"Men skønheden hos ynglingen var blegnet, og denne virkede bedrøvet-
-som en, der er blevet skilt fra sine kære."
-Hvad er det? -Ikke noget vigtigt.
Lad mig se det.
Priset være Allah, der har givet os evnen til at se det, vi ikke ved.
Hvorfor græder du?
De omstændigheder, der binder mig til dette papir, er meget mærkelige.
Fortæl. Hvem er kunstneren?
Jeg var forlovet med min kusine Aziza.
Dagen før brylluppet gik jeg ud for at tage et bad.
-Hvilken dejlig duft. -Du dufter som en blomst, Aziz.
Aziza, min lille brud.
Jeg har glemt at invitere min bedste ven Ali til brylluppet.
Jeg er snart tilbage.
Hvad laver du, Aziz? Aziza venter på dig!
Lægger du lommetørklædet under enden, kan du ikke tørre dit ansigt med det.
"Månen og solen fyldes af forundring, når han træder frem."
Hvad er det for en tid at komme på? Alle ventede på dig-
-men du kom ikke, så de gik igen. Brylluppet er udsat et år.
Hvad er det sket med dig?
Jeg er forelsket i en smuk kvinde. Hun kastede lommetørklædet til mig.
-Siden så jeg hende ikke mere. -Sagde hun intet?
Nej, men hun gjorde sådan her.
Ved du, hvad det betyder?
Fingeren i munden betyder, at du blev udvalgt til hendes sjæls elskede.
To fingre, der peger nedad, betyder, at du skal komme igen om to dage.
To dage?
Aziz...? Du ser forfærdelig ud.
Du sidder bare og græder. Du har hverken spist eller sovet.
Klæd dig på. Gør dig smuk. De to dage er gået.
Klæd dig på.
Må Allah skænke dig lykke.
Hvorfor er du ikke hos din elskede? Fik du ikke det, du ville?
Jeg hånede dig ikke. Fortæl, hvad der skete.
-Jeg så hende ikke engang. -Vær ikke ked af det.
Du vil få det, du ønsker. Jeg tror, hun prøver dig.
Vent uden for hendes hus igen i morgen aften.
Nu skal du spise noget, ellers dør du måske.
-Jeg bærer mig ad som en idiot! -Du kan ikke gøre for det.
Det er fuldkommen normalt.
-Hvordan gik det? -Lad mig fortælle, hvad hun gjorde.
-Jeg forstår det ikke... -Du skal vente til efter solnedgang.
Gå til haven, lågen står åben. Derinde er der et telt.
Hun vil komme lidt efter. Hun lovede højt og helligt at komme.
Hvil dig først lidt. Og du må spise noget.
-Fortæl. -Jeg gjorde, som du sagde...
...men jeg faldt desværre i søvn. Da jeg vågnede, fandt jeg disse ting.
Mønten er det højre øje. Man sværger ved sit højre øje.
Dolken betyder, at hun har svoret at dræbe dig, hvis du svigter igen.
Du må vente til i aften. Først skal du sove og spise.
Læg dig.
Jeg håber, jeg dør.
Vågn op, Aziz. Spis lidt.
-Jeg har ikke appetit. -Du må spise noget.
Fald ikke i søvn denne gang, for så dræber hun dig.
Du har det meget bedre nu, ikke?
Nu vil jeg give dig et godt råd.
Når du forlader hende, skal du fremsige disse linjer:
"Da hun er min sol, skal min kærlighed være hendes måne."
Nej, jeg må ikke røre noget!
Min elskede, du har ventet på mig hele natten.
-Fremsagde du digtet for hende? -Det glemte jeg.
Jeg blev distraheret, da hun gav mig dette smukke pergament.
-Må jeg få det? -Naturligvis.
Glem ikke at fremsige digtet, inden du forlader hende i morgen.
Det skal jeg nok huske. Jeg er så træt...
-Vi ses i aften. -Lidt poesi, min elskede.
"Hun er min sol, min kærlighed hendes måne."
"Hun, der elsker, må opgive sin kærlighed for al fremtid."
-Hvor er Aziza? -På terrassen. Hun græder.
Du har slet ikke tanke for hendes lidelse.
-Fremsagde du digtet? -Ja.
"Hun, der elsker, må opgive sin kærlighed for al fremtid."
"Hun har forsøgt, men i hendes hjerte hviler en ukuelig passion."
I morgen, når du forlader hende, skal du fremsige disse linjer:
"Hun har forsøgt, men i hendes hjerte hviler en ukuelig passion."
"Kan hun ikke opgive sin kærlighed, kan hun lige så godt dø."
-Fremsagde du mit digt? -Ja, og hun fremsagde et for mig.
"Kan hun ikke opgive sin kærlighed, kan hun lige så godt dø."
"Synd, at vi nu må dø. Tag afsked med hende, der kvalte min kærlighed.
Og nu...
"Synd, at vi nu må dø. Tag afsked med hende, der kvalte min kærlighed."
Pigen døde i morges. Jeg burde ikke have ladet dig komme mig nær.
Pigen er min kusine.
Vidste hun, at vi elskede hinanden?
Må Allah tilgive dig og vise den arme pige nåde.
Gå til hende.
-Hvor længe vil de blive ved? -Til sent i aften.
Du burde også bede. Du har hendes død på din samvittighed.
Hvad gjorde du mod hende?
-Hun sagde intet til mig. -Jeg har ikke gjort noget.
Hun bad dig sige noget til den anden kvinde.
-Utroskab er ej skønnere end troskab. -Det skal jeg sige til hende.
Og jeg skulle give dig en ting, men først vil jeg se dig lide.
-Jeg vil se dig begræde hendes død. -Jeg må gå. Jeg sørger i stilhed.
Elskede!
Du havde ret... hun er død. Vi begravede hende i morges.
Du var din skyld, at hun tog livet af sig.
Før hun døde, bad hun mig sige: "Utroskab er ej skønnere end troskab."
De ord kan have reddet dit liv. Jeg overvejede at gøre dig ondt.
Inden vi elsker, vil jeg have, at du beder for din kusines sjæl.
Find så en billedhugger, der kan hugge en gravsten, en helgen værdig.
Det skal jeg gøre.
Gå.
Unge mand! Læs dette brev højt, som jeg har fået fra min søn.
"Kære far. Jeg kan ikke tjene nogen penge her."
"Men det er Allahs vilje. Din søn Ali."
Lad mig byde dig på lidt vin.
-Hvad vil du helst... leve eller dø? -Leve!
Hvis du vil leve, så lad os gifte os.
-Så kan gale Budure ikke skade dig. -Hvem er det?
Du har elsket med hende i et år.
Aziza har været din redning, men hvor finder du en som hende?
Og du er selvfølgelig uskyldig! Alt er kvindernes skyld, ikke?
Jeg kan redde dig, men jeg vil have noget til gengæld.
I mit hus er der ikke mangel på mad.
Du behøver blot at gøre ligesom hanen.
Og hvad gør han?
Kom hen til mig.
Jeg er din slavinde. Gør, hvad du vil med mig.
Der er gået et år. Jeg har holdt mit løfte.
Gå til din mor, men vær her igen inden aften.
Budure! Du ventede mig...? Hvordan vidste du, at jeg ville komme i dag?
Jeg har siddet her og ventet et helt år.
Jeg er gift og har en søn. Jeg kan kun blive her én nat.
Så gavmildt...! Men da du er gift, er jeg ikke interesseret.
Men jeg vil sørge for, at ingen anden skal få dig.
Kom frem!
Hjælp!
"Utroskab er ej skønnere end troskab."
Pigens ord har reddet sig igen.
Men kun dit liv, for jeg har svoret at straffe dig.
Hent pudder til såret.
Hvad vil du gøre ved mig?
Skån mig, Budure!
Træk!
Hvor har du været? Hvad har du foretaget dig al den tid?
Aziza! Du var så god mod mig, og du elskede mig så højt.
Aziza ønskede, du skulle have det her.
Nu kan jeg give dig det.
"Dette maleri er lavet af prinsesse Dunia."
"Jeg bebrejder dig ikke noget."
"Jeg takker Allah, der lod mig dø før dig."
Jeg har set prinsesse Dunia.
Jeg blev straks forelsket i hende. Men hvad kan jeg gøre?
Jeg er blevet ligesom en pige.
Hvad er der med dig?
Gå med mig til byen. Jeg er blevet forelsket uden at have set hende.
Når min far ser blodet, tror han, jeg er død.
Det er Dunias far. Han er måske på udkig efter en svigersøn.
Kom, Tashi!
Velkommen til vort marked. Jeg vil advare jeg mod manden derovre.
Han foretrækker bananer frem for figner..
-Vær hilset. -Kønne ynglinge, men snavsede...
lnden I gør noget andet, må I bade.
Man plejer at ønske den, der forestår badet et langt og lykkeligt liv.
Og han kan kærtegne mange kroppe.
Tag begge to med.
Jeg er ikke som vor prinsesse, der hader mænd og nægter at gifte sig.
Hader hun...?
-Er du gartner her? -Ja.
-Luk os ind. Jeg vil se haven. -Jeg skal åbne.
-Hvis er haven? -Kongens datter.
Hende, der hader mænd. Hvorfor gør hun det?
Hun drømte, at en due sad fast i et net. Han blev reddet af sin mage-
-men fløj væk, så hun døde i nettet. Hun mener, at alle mænd er sådan.
-Hvor meget får du i løn? -En dinar.
Jeg ville gerne gøre haven rigtig fin.
-Gøre haven fin? -Ja. Her er 300 dinarer.
Du kan gøre, hvad du vil her.
Hvad vil du gøre?
-Jeg har brug for hjælp. -Vi kan arbejde hårdt.
-I får hver tre dinarer om dagen. -Det er ikke nok for mig.
Seks dinarer? Syv dinarer?
Nej, vi siger kun ja, hvis vi hver får en dinar om dagen.
-Er I brødre? -Nej, kun brødre i troen.
-Hvorfor blev I tiggere? -For at tjene Allah.
Hvad fik jer til at begynde at leve sådan? Fortæl.
Det kan måske føre mig nærmere til Allah.
I så fald vil jeg fortælle min historie.
Tak, fordi du hjælper mig. Jeg vil gengælde det. Min far er konge.
Vi blev overfaldet af banditter på vej til Indien.
Sig ikke noget til nogen. Vore to byer er bitre fjender.
Sæt mig til arbejde, så jeg kan betale dig tilbage.
Jeg kan skrive og føre regnskaber. Jeg er kyndig i litteratur...
Det er intet værd her. Folk forstår sig kun på penge.
Du kan hugge brænde.
-Er du et menneske eller en dæmon? -Et menneske.
Skæbnen førte mig hertil, for at jeg kan glemme min sorg og smerte.
-Hvem er du? -Jeg er datter af en konge.
En dæmon kidnappede mig.
Hver tiende dag kommer han og elsker med mig.
Hvis jeg vil ham noget, behøver jeg blot røre ved ordene på tavlen der.
Elskede... Jeg vil be fri dig fra dæmonen.
Du skal ikke rådne væk herinde. Jeg skal nok ordne den dæmon.
Nej, han er her allerede!
Flygt!
Ved I, hvem der ejer disse sko?
Nogen har fundet dine sko.
Dræb din elsker, så skåner jeg dig.
Hvis du dræber hende, så lover jeg at lade dig gå.
Jeg kan ikke dræbe en, jeg aldrig har set.
Der er kærlighed mellem jer.
Jeg er sikker på, at I har elsket med jeres blikke...
...men jeg er ikke sikker på, om I har begået utroskab imod mig.
-Du får ikke lov at gå ustraffet. -Nåde. Lad mig gå, jeg beder dig.
Nej, ingen nåde.
I Allahs navn gør jeg dig til det, du burde have været, da du blev skabt.
Værsgo, abe...
Kom her!
Kaptajn.
Inden vi går i havn skal du nedskrive alt, hvad der er sket, i logbogen.
Hvor skal du hen?
"Lad skæbnen gå sin gang og modtag, hvad den end sender dig."
"Hvis du åbner magtens blækhorn-
-så sørg for, at dit blæk er fordoms frihed og gavmildhed."
I sandhed smukke tanker.
Ingen her kan skrive sådanne sandheder.
Klæd forfatteren i æresdragt og før ham herhen.
-Se, Ebrisa. -Hvorfor lader du en fremmed se mig?
Er det sandt, hvad min datter siger, at du er et menneske?
-Tro mig, han er et menneske. -Så beder jeg dig, befri ham!
-Han skal udnævnes til visir. -Jeg vil gøre, hvad du beder mig om.
Selv om jeg risikerer livet.
Stakkels abe. Din sjæl er stærkere end din natur.
Tak, fordi du har befriet min sjæl.
Hun ofrede sit liv for min skyld og brændte til døde.
Jeg kunne have raseret bjergene med min sorg.
Hvorfor opgiver du din position her?
Jeg har besluttet at opgive alt. Det er skæbnen, der styrer vore liv.
Allahs fred være med dig, fremmede.
-Jeg vil betro dig en opgave. -Sig, hvad jeg skal gøre.
I en åbenbaring har jeg set dig komme til øen derude.
Der finder du mig ved en kilde... død. Du skal vaske og svøbe mit lig.
Tag så min turban og kappe. Giv dem til den, der beder om dem.
Det skal jeg gøre.
Gem jer!
En, to, tre, fire, fem...
Hold øjnene lukket og hør på mig, min søn.
Havet, Unan.
Gå til din far og bed ham om lov til at rejse over havet.
Har vi ikke ejendomme på den anden side af havet, far?
-Jo, hvorfor det? -Jeg vil besøge de øer.
Er du sikker på, at du vil det?
Du, der er bange for vand og leger skjul med de tiårige.
Doven er du også.
Jeg vil se verden.
Kravl op i masten og sig, hvad du ser!
Til styrbord er havet dækket af fisk.
Til bagbord ser jeg en skygge, nogle gange hvid, nogle gange sort.
-Vi er fortabte! -Hvad mener du?
Vi er i nærheden af Den Sorte Sten, hvor der bor en kobberrytter.
Så længe rytteren bor på bjerget, knuses alle skibe mod klipperne.
Du finder en bue af kobber og en stålpil under dine fødder.
Skyd rytteren under kuplen og red verden fra denne svøbe.
Gå under ingen omstændigheder ud.
Når jeg kommer tilbage, åbner jeg døren. Farvel, min søn.
Hvem er du? Hvad vil du?
Vil du ikke slå mig ihjel?
Jeg skal ikke dø.
Frygt ikke. Som kongesøn er det min hellige pligt at være din ven.
Det er spået, at jeg skal blive dræbt i dag af en mand uden øjne.
Det blev også sagt, at manden ville komme fra havet.
Han har befriet verden og styrtet en statue i havet. Et offer kræves.
Jeg er offeret.
Stol på Allahs godhed. Jeg er glad for, skæbnen førte mig hertil.
Jeg vil ikke lade nogen gøre dig fortræd.
Jeg er glad for, du er her som min gæst, selv om det er under jorden.
Herinde er der et smukt bad. Kom.
"Lykkelig er badedrengen, når han rører ved Alis bryst og Malis ryg."
"Badet kan synes som et inferno, men er faktisk paradiset."
"Der finder du kroppe, smukkere end solen."
Jeg kan også et digt om badet.
"Lykke til dem, der går ned i badet. Glødende tårer er faldet på dem."
Se derovre. Kan I se drengen på stranden? Det er måske Unan.
Det ligner min søn Unan. Gå nærmere.
Det er min søn. Jeg vidste, jeg ville få ham at se igen.
-Må Allah skænke dig fred. -Er det dig, der skal give mig kappen?
-Ja, det er mig. -Giv mig den.
-Hvad gør du? -Farvel.
Gå ikke, min søn.
Se derinde i huset, Dunia.
Hvor smukt...! Hvem tror du, har lavet det?
Hvor er det smukt!
Det er drømmen, jeg havde.
Ja, der er duen, der blev fanget i nettet.
Der er noget, der ikke var med i din drøm. Magen, der fejt fløj sin vej-
-er blevet fanget af en høg.
Drømme kan være dårlige læremestre.
Man drømmer sjældent en drøm til ende.
Sandheden er at finde i mange drømme.
Kom her, dumme dreng.
Se nøje og sig mig, hvad den kaldes.
-Honningskade? -Nej.
-Figen? -Nej.
-Nu ved jeg det... due! -Nej.
-Det er en velduftende eng. -Pris Allah for velduftende enge.
Nu er det min tur. Sig mig, hvad den kaldes.
-En velduftende eng? -Forkert.
-Sig, hvad den kaldes. -En pillet, sød kartoffel.
Vi er ikke færdige endnu, tumpe. Se. Hvad kaldes den?
En pillet, sød kartoffel?
-Hvad kaldes den? -"Hotellet med den gode mad."
Javel... Hvad kaldes den her?
Se nøje.
-Nej. Ved du det? -Jeg ved det!
Nej.
-Sig, hvad den hedder. -Det ved selv det mindste barn.
Æslet, der græsser på den velduftende eng, spiser søde kartofler-
-og tilbringer natten i "Hotellet med den gode mad".
Zumurrud!
Riv mig bare i stykker.
Jeg orker ikke at lede længere.
Min smukke slavinde er borte.
Dræb mig. Gør en ende på mine pinsler.
Er der noget i vejen?
Jeg forstår ikke...
Hvad vil du, løve?
Skal jeg følge med dig?
Jeg skal følge med dig.
Tag ikke fra det fad.
-Alle, der spiste af den ris, er døde. -Lad ham spise.
Jeg kan lige så godt dø. Så skal jeg ikke tænke mere.
-Hvad hedder du? -Nureddin.
Før ham til mit kammer.
Kongen behandler ham med velvilje. Han dør måske ikke.
-Han havde smukke øjne. -Jeg forstår, at kongen valgte ham.
Jeg havde gjort det samme.
Masser mine ben, unge mand.
-Højere op. -Jeg gør det ikke over knæene.
Gør, som jeg siger, eller det vil gå dig ilde.
Du skal være min elskere. Som belønning udnævnes du til emir.
-Elsker? -Læg dig på sengen.
Tag dine gaver tilbage og lad mig gå!
Læg dig på sengen, eller jeg lader hovedet hugge af dig.
Vend dig om på maven.
Træk bukserne ned.
Skynd dig.
-Gør mig ikke fortræd. -Kan du lide poesi?
"To myrtekviste på en ung drengs kinder."
"Månen og solen er misundelige over kvistene."
Men så forbavsede de bliver, når den skønne ungdomstid er forbi."
Jeg husker et andet digt.
Jeg afslørede mit begær til en ung mand og sagde: "Jeg vil bestige dig."
Han blev fornærmet, men sagde ved synet af en dinar:
"Hvis det er min skæbne at blive besteget af dig, så må det ske."
Bare et digt til. Vend dig ikke om.
Min lyst var stor, og den kønne dreng sagde: "Tag, hvad du vil have."
-Den vil ikke rejse sig. -Nej, du må først røre ved mig.
Rør ved mig.
Du er skabt som kvinde dernede. Og nu rejser den sig.
Kan du ikke kende mig? Jeg er din slavinde!
Zumurrud! Elskede Zumurrud!
Jeg kan også et digt.
Hvilken nat! Begyndelsen var bitter, men hvilken vidunderlig slutning.